
        *****************************************************
        *           GENERATED FILE, DO NOT EDIT             * 
        * THIS IS NO SOURCE FILE, BUT RESULT OF COMPILATION *
        *****************************************************

This file was generated by po4a(7). Do not store it (in VCS, for example),
but store the PO file used as source file by po4a-translate. 

In fact, consider this as a binary, and the PO file as a regular .c file:
If the PO get lost, keeping this translation up-to-date will be harder.


=pod

=encoding UTF-8

=head1 НАЗВА

wcd - довільна зміна каталогу (Wherever Change Directory)

засіб для зміни каталогу (chdir) у DOS та Unix

=head1 КОРОТКИЙ ОПИС

    wcd [параметри] [каталог]

=head1 ОПИС

=head2 Огляд

Wcd — програма, що керується з командного рядка і надає змогу швидко
змінювати каталоги. Вона економить час на введенні даних з
клавіатури. Достатньо ввести лише частину назву каталогу і wcd перейде до
цього каталогу. У wcd передбачено можливості пришвидшення вибору потрібного
варіанта з декількох, створення альтернативних назв каталогів та блокування
каталогів. Крім того, у wcd ви зможете скористатися повноекранною
інтерактивною навігацією деревом каталогів з швидким пошуком.

Ідеї wcd часткового запозичено з Norton Change Directory (NCD). Першу версію
NCD у I<The Norton Utilities, Release 4> для DOS було випущено 1987 року
компанією Пітера Нортона (Peter Norton).

Wcd було портовано на різні командні оболонки: command.com для DOS, cmd.exe
та PowerShell для Windows, cmd.exe для OS/2 і командні оболонки Unix,
зокрема Bourne (sh), Bourne Again (bash), Korn (ksh), Z (zsh) та C (csh), а
також інші оболонки, що працюють у будь-якій операційній системі.

У Wcd передбачено підтримку 8-бітових наборів символів на усіх системах та
додаткову підтримку Unicode. Докладніше про це у розділі «ЛОКАЛІЗАЦІЯ».

Щоб дізнатися більше про налаштовування wcd для особистого користування,
зверніться до розділу «ВСТАНОВЛЕННЯ».

=head2 Основні прийоми використання

Типово (якщо не використано символів-замінників), wcd шукає каталог, назва
якого починається з введених вами символів.

Наприклад, вказана нижче команда змінить каталог на каталог поточного
користувача C</home/user/Desktop>:

    wcd Desk

Якщо буде виявлено декілька відповідників, wcd покаже користувачеві список
цих відповідників. Після цього користувач зможе вибрати потрібний варіант
декількома натисканнями клавіш (найчастіше, достатньо одного натискання).

=head2 Шаблони-замінники

У wcd передбачено підтримку таких символів-замінників:

    *       відповідає будь-якій послідовності символів (нульової або більшої довжини)
    ?       відповідає довільному символу
    [НАБІР] відповідає довільному символу з вказаного набору,
    [!НАБІР] або [^НАБІР] відповідає будь-якому символу, що не належить до вказаного набору.

Набір символів може складатися з окремих символів або діапазонів
символів. Діапазон слід вказувати так: I<символ дефіс символ>, наприклад,
C<0-9> або C<A-Z>. Мінімальним набором символів у конструкції C<[..]> є
C<[0-9a-zA-Z_]>. Можна використовувати символи з розширеного набору (тобто
8-бітові символи), якщо у системі передбачено підтримку цих символів. Щоб
придушити використання символів з набору C<[]*?!^-\> для побудови
синтаксичних лексем у межах конструкцій C<[..]> тобто їхнього буквального
використання, додавайте перед цими символами символ зворотної риски (C<\>).

Використання символів-замінників надає доступ до досить потужних можливостей
з пошуку. Наприклад, за допомогою вказаного нижче виразу можна знайти
будь-який каталог, назва якого завершується на «top»:

    wcd *top

Знайти каталоги, у назві яких будь-де міститься частина «top»:

    wcd *top*

Знайти будь-який каталог, назва якого починається з «a», «b» або «c»:

    wcd [a-c]*

Крім того, можна вказати частину шляху до каталогу. У наведеному нижче
прикладі wcd шукатиме каталог, назва якого починається з «Desk», шлях якого
відповідає шаблону I<*me/Desk*>.

    wcd me/Desk

Можна використовувати будь-який вираз, що містить риски та символи
замінники. Приклад:

    wcd src*/*1?/a*2

=head2 Інші варіанти використання

Якщо у виразі не використано символів-замінників, а wcd знаходить повний
відповідник з вказаним шляхом і назвою, wcd типово проігнорує усі
відповідники, які могло б бути знайдено з використанням
символів-замінників. Типову поведінку програми можна змінити за допомогою
параметра B<-w>.

Інтерактивний навігатор ієрархією каталогів можна запустити за допомогою
параметра B<-g>.

    wcd -g

Wcd створює файл даних ієрархії (treedata) у каталогах, звідки виконується
пошук. У системах Unix та Windows wcd додає символічні посилання на файл
treedata під час сканування диска, але не переходить за створеними
посиланнями. Перехід за посиланнями може призвести до зациклювання wcd у
ієрархії каталогів або сканування великих масивів каталогів у мережі.

Крім того, wcd може переходити до каталогів, яких немає у файлі
treedata. Приклад:

    wcd ..

Якщо wcd буде виявлено відповідник критерію пошуку, але програма не зможе
перейти до цього каталогу, буде виконано спробу вилучення каталогу з
типового файла treedata, але не з додаткового файла treedata. Див. також
параметр B<-k>.

Wcd зберігає на диску стос переходів за каталогами. Типовим обсягом стосу є
10. Перехід стосом здійснюється циклічно. Див. параметри B<-z>, B<->, B<+>
та B<=>.

У середовищах з декількома користувачами для переходу до каталогів, що
належать іншим користувачам, можна скористатися параметром B<-u>.



У операційних системах DOS і Windows можна використовувати як роздільник між
каталогами як символ «/», так і символ «\».

У системах DOS та Windows передбачено можливість переходу до каталогу на
іншому диску. Для цього достатньо перед назвою каталогу на диску вказати
назву диска.

    wcd d:games





=head2 Шляхи UNC Windows

У версіях для Windows (для командного рядка, PowerShell, MSYS, zsh, cygwin)
передбачено підтримку шляхів UNC LAN Windows для SMB без літер дисків,
наприклад C<\\назва_сервера\назва_ресурсу>. У wcd для командного рядка
Windows для автоматичного прив’язування шляху UNC до літери диска
використовується команда «pushd». У In Windows PowerShell, MSYS, zsh та
Cygwin передбачено повноцінну підтримку шляхів UNC. Шлях UNC може бути
поточним робочим каталогом.



=head2 Інтерфейси

У wcd передбачено три різні інтерфейси вибору потрібного варіанта зі списку
відповідників. Інтерфейс можна вибрати під час збирання програми.

Першим інтерфейсом є звичайні інтерфейси введення та виведення
(stdin/stdout). До термінала буде виведено нумерований список
варіантів. Користувач зможе вибрати відповідний варіант введенням його
номера з наступним натисканням клавіші <Enter>. У цьому інтерфейсі не
передбачено можливостей гортання для довгих списків. Для цього доведеться
користуватися можливостями з гортання термінала або консолі. Код цього
інтерфейсу доволі малий і портований.

Другий інтерфейс побудовано на основі бібліотеки conio. У ньому передбачено
можливості гортання. Користувачу буде показано список з літерним позначенням
пунктів. Для вибору пункту у списку достатньо натиснути клавішу з
відповідною літерою. Цей інтерфейс працює швидше, оскільки треба натискати
менше клавіш. Після вибору варіанта, якщо це можливо, зображення на екрані
буде відновлено до стану перед показом варіантів. Якщо користувач надає
перевагу цифровому позначенню пунктів, можна скористатися параметром B<-N>.

Третій інтерфейс побудовано на основі бібліотеки curses. Він подібний до
інтерфейсу на основі conio. Версія wcd на основі curses має додатковий
«графічний» інтерфейс. За його допомогою користувач зможе вибрати каталог у
повноекранному інтерактивному навігаторі ієрархією каталогів. Передбачено
навігацію та пошук у стилі vim(1). Задіяти цей інтерфейс можна за допомогою
параметра B<-g>.

За допомогою параметра командного рядка B<-o> програму можна завжди
перевести до стандартного інтерфейсу stdin/stdout.

=head1 ПАРАМЕТРИ

=over 4

=item B<-a>

Додати поточний шлях до типового файла ієрархії.

За допомогою цього параметра можна швидко додати поточний шлях до типового
файла ієрархії каталогів. Повторне сканування усього диска у певних випадках
може бути досить тривалою справою.

=item B<-aa>

Додати поточний і усі батьківські шляхи до типового файла ієрархії каталогів
(treedata).

=item B<-A ШЛЯХ>

Сканувати ієрархію каталогів, починаючи з каталогу I<ШЛЯХ>, і дописати усі
виявлені каталоги до файла ієрархії каталогів (treedata). Приклади:

    wcd -A .
    wcd -A /home -A /etc
    wcd -A d: -A e: -A \\server\share

У Windows можна виконати сканування усіх каталогів спільного використання на
сервері локальної мережі Windows за допомогою такої команди: C<wcd -A
\\назва_сервера>.



Див. також параметри B<-S>, B<-s> та B<-E>.

=item B<-b>

Заблокувати поточний шлях.

Wcd додає поточний шлях до файла блокування. Це означає, що wcd ігноруватиме
усі відповідники з поточного каталогу і усіх його підкаталогів.

Файл блокувань (ban) можна редагувати у текстовому редакторі. Передбачено
підтримку символів-замінників. Відповідність назв встановлюється за
абсолютними шляхами.

Заблоковані шляхи не виключаються зі шляхів сканування диска. Щоб виключити
заблоковані шляхи, скористайтеся параметром B<-xf>.

=item B<-c, --direct-cd>

Безпосередній режим CD. Типово, wcd працює так:

    1. Спробувати знайти відповідник у файлах ієрархії (treedata).
    2. Якщо нічого не знайдено, спробувати відкрити каталог, назву якого було введено.

У безпосередньому режимі CD wcd виконує обробку запиту у зворотному порядку.

    1. Cпробувати відкрити каталог, назву якого було введено.
    2. Якщо не вдалося, знайти відповідник у файлах ієрархії (treedata).



=item B<-d ДИСК>

Встановити диск для файла стосу і переходу (лише для DOS).

Типово, файл стосу та скрипт переходу зберігаються на диску C:, якщо не
встановлено значення змінної середовища I<HOME>. Цим параметром можна
скористатися, якщо диск C: захищено від запису. Цей параметр слід вказувати
перед параметрами роботи зі стосом B<->, B<+> та B<=>.

=item B<-e>

Додати поточний шлях до додаткового файла ієрархії.

За допомогою цього параметр можна швидко додати поточний шлях до додаткового
файла ієрархії.

=item B<-ee>

Додати поточний і усі батьківські шляхи до додаткового файла ієрархії
каталогів (treedata).

=item B<-E ШЛЯХ>

Сканувати ієрархію каталогів, починаючи з каталогу I<ШЛЯХ>, і дописати усі
виявлені каталоги до додаткового файла ієрархії каталогів
(treedata). Див. також параметри B<-A> та B<-S>.

=item B<-f ФАЙЛ>

Прочитати файл даних ієрархії каталогів I<ФАЙЛ>. Не виконувати читання з
типового файла ієрархії каталогів.

=item B<+f ФАЙЛ>

Прочитати дані з файла ієрархії каталогів I<ФАЙЛ> на додачу до даних з
типового файла даних ієрархії каталогів.

=item B<-g>

Графічний інтерфейс (лише у версії з інтерфейсом на основі curses).

Wcd запускає текстовий «графічний» інтерфейс на основі curses. Користувач
може вибрати каталог за допомогою повноекранного інтерактивного навігатора
ієрархією каталогів. Передбачено навігацію і пошук у стилі vim(1).

Якщо рядок пошуку не вказано, wcd показує усю ієрархію каталогів з типового
та додаткового файлів даних ієрархії.

Якщо рядок пошуку вказано, список відповідників буде показано як ієрархію
каталогів.

Типове компонування ієрархії подібне до компонування каталогів у початковій
версії NCD у DOS. Різниця у компонуванні полягає у тому, що у NCD усі
каталоги одного рівня було вирівняно однаковим відступом у всьому дереві. Це
було можливим у NCD, оскільки максимальна довжина назви каталогу у DOS
дорівнювала 12 (8.3) символам. У сучасних операційних системах назви
каталогів можуть бути дуже довгими і різниця у довжинах може бути дуже
великою. Тому теки однакового рівня вкладеності не вирівняно за однією
лінією за усією ієрархією каталогів у wcd, а лише за гілками ієрархії. Отже,
під час руху вгору-вниз ієрархією каталогів користувач спостерігатиме за
зсувами списку у різні боки.

Навігаційна поведінка у wcd абсолютно збігається з початковою версією
NCD. Наприклад, якщо ви натиснете клавішу зі стрілкою вниз, ви перейдете до
наступного каталогу з тим самим рівнем вкладеності, переходячи гілками
ієрархії. Це пришвидшує навігацію ієрархією каталогів.

Поведінку засобу навігації можна змінити за допомогою параметрів B<-Ta>,
B<-TC> та B<-Tc>.

=item B<-gd>

Створити дамп файлів ієрархії каталогів (treedata) і вивести дані до
стандартного виведення (stdout).

=item B<-G ШЛЯХ>

Записати скрипт переходу у каталозі I<ШЛЯХ>. Наприклад, у Unix, C<wcd -G
ШЛЯХ> призведе до запису скрипту переходу до B<ШЛЯХ/wcd.go>.

=item B<-GN, --no-go-script>

Не створювати скрипт переходу. Цим параметром можна скористатися у поєднанні
з параметром B<-j>, якщо з якихось причин створення wcd скрипту переходу є
небажаним.

=item B<-h, --help>

Показати довідку щодо використання і завершити роботу.

=item B<-i, --ignore-case>

Ігнорувати регістр символів. У версіях wcd для DOS та Windows така поведінка
є типовою. У версіях для Unix/Cygwin регістр типово враховується.

=item B<+i, --no-ignore-case>

Брати до уваги регістр символів. Див. також параметр B<-i>.

=item B<-I, --ignore-diacritics>

Ігнорувати діакритичні знаки для писемностей на основі латиниці. Програма
вважатиме літери з діакритичними знаками еквівалентними до їхніх
відповідників без діакритичних знаків. Передбачено підтримку таких кодувань
латиниці: CP437, CP850, CP852, CP1250, CP1252, ISO-8859-1, ISO-8859-2 та
Unicode Latin-1, Latin Extended-A, а також Latin Extended-B. Див. також
L<https://uk.wikipedia.org/wiki/Діакритичний_знак>

=item B<+I, --no-ignore-diacritics>

Брати до уваги діакритичні позначки (типово). Див. також параметр B<-I>.

=item B<-j, --just-go>

Режим простого переходу.

У цьому режимі wcd не показуватиме списку, якщо для вказаної назви буде
знайдено декілька відповідників. Wcd просто перейде до першого ж
відповідника. Якщо wcd буде викликано знову з тими самими аргументами,
програма змінить каталог на наступний пункт у списку тощо.

Wcd виведе назву каталогу, що якого переходитиме до стандартного виведення
(stdout). Отже можна скористатися декількома способами встановлення. Можна
створити таку функцію для сумісної з POSIX командної оболонки:

    wcd ()
    {
        cd "$($HOME/bin/wcd.exe -j $@)"
    }

Якщо ви користуєтеся застарілою командною оболонкою, у якій не передбачено
підтримки заміни команди «$()», вам доведеться скористатися підставлянням
команди у застарілому стилі з одинарними відкривними лапками.

    wcd ()
    {
        cd "`$HOME/bin/wcd.exe -j $@`"
    }



У системах Windows, якщо використано командну оболонку 4NT, можна створити
такі альтернативні назви:

    alias wcd `cd %@execstr[wcdwin32.exe -z 0 -j %1]`



Подібний метод усуває потребу у скрипті переходу, отже, параметр B<-j> можна
використати у поєднанні з параметром B<-GN>.

=item B<-k, --keep-paths>

Зберігати шляхи.

Зберігати шляхи до файла даних ієрархії каталогів, якщо wcd не може перейти
до відповідного каталогу. Типовою поведінкою програми є вилучення шляхів з
файла даних ієрархії, якщо wcd не може перейти до відповідного
каталогу. Якщо буде використано цей параметр, програма не вилучатиме
відповідних записів каталогів.

=item B<-K, --color>

Використовувати кольори у графічному режимі.

=item B<-l АЛЬТЕРНАТИВНА НАЗВА>

Надати поточному шляху альтернативну назву I<АЛЬТЕРНАТИВНА НАЗВА>. Wcd
запише поточний шлях з його альтернативною назвою до файла альтернативних
назв. Альтернативні назви з різним регістром символів вважаються різними.

=item B<-m КАТАЛОГ>

Створити каталог і додати його до файла даних ієрархії.

=item B<-L, --license>

Вивести дані щодо умов ліцензування.

=item B<-M КАТАЛОГ>

Створити каталог і додати його до додаткового файла даних ієрархії.

=item B<-n ШЛЯХ>

Прочитати відносний файл даних ієрархії каталогів з каталогу I<ШЛЯХ>.

Не виконувати читання з типового файла даних ієрархії каталогів. Файл даних
відносних шляхів до каталогів має бути вже створено за допомогою параметра
wcd B<+S>. Крім того, I<ШЛЯХ> може безпосередньо вказувати на файл.

Приклад. Припустімо, що іншу систему змонтовано до точки монтування
C</mnt/network>:

    wcd -n /mnt/network src

Wcd відкриває файл даних відносних шляхів до каталогів у C</mnt/network/>. У
цьому файлі містяться шляхи відносно відповідного каталогу.

=item B<+n ШЛЯХ>

Прочитати дані з файла даних відносної ієрархії каталогів на додачу до даних
з типового файла даних ієрархії каталогів. Див. параметр B<-n>.

=item B<-N, --numbers>

Використовувати числа замість літер.

Wcd з інтерфейсом на основі conio або curses (див. розділ «ІНТЕРФЕЙС»)
типово показує список варіантів з пунктами, позначеними літерами. Якщо
використано параметр B<-N>, пункти у списку буде пронумеровано. Незалежно
дві параметра B<-N>, користувач може натиснути клавішу з літерою або номером
для вибору пункту зі списку відповідників.

=item B<-o>

Використовувати інтерфейс stdin/stdout.

Якщо з певних причин інтерфейсом на основі conio або curses у wcd не можна
або не бажано користуватися, користувач може перемкнути програму на
інтерфейс stdin/stdout за допомогою параметра B<-o>.

=item B<-od, --to-stdout>

Вивести усі відповідники до stdout.

=item B<-q, --quiet>

Менше повідомлень. Останній відповідник не виводиться до консолі.

=item B<-r КАТАЛОГ>

Вилучити каталог і відповідний запис з файла даних ієрархії каталогів.

Якщо каталог є порожнім, wcd вилучить його і спробує вилучити відповідний
запис з файла даних ієрархії каталогів.

=item B<-rmtree КАТАЛОГ>

Рекурсивно вилучити каталог і відповідні записи з файла даних ієрархії
каталогів.

Wcd вилучить каталог та усі його підкаталоги та файли і витре записи
відповідних каталогів з файла даних ієрархії каталогів.

=item B<-s>

Виконати сканування або повторне сканування диска, починаючи з каталогу
I<$HOME>. Якщо значення змінної HOME не визначено, сканування диска
виконуватиметься, починаючи з кореневого каталогу, /.

Наявний типовий файл даних ієрархії каталогів буде перезаписано.

Типовий каталог сканування можна перевизначити за допомогою змінної
середовища C<WCDSCAN>. Див. розділ «ЗМІННІ СЕРЕДОВИЩА».

=item B<-S ШЛЯХ>

Виконати сканування ієрархії каталогів, починаючи з каталогу I<ШЛЯХ>, і
перезаписати типовий файл даних ієрархії каталогів. Див. також параметри
B<-A>, B<-s> та B<-E>. Наприклад, з параметром B<-A> ви можете створити
типовий файл даних ієрархії каталогів за вашим вибором. Приклади:

Unix:

    wcd -S /
    wcd -S /home -A /etc -A /usr

DOS/Windows:

    wcd -S c:/
    wcd -S c: -A d: -A \\server\share

У версіях для Windows можна виконати сканування усіх каталогів спільного
використання на сервері локальної мережі Windows за допомогою такої команди:
C<wcd -S \\назва_сервера>.



=item B<+S ШЛЯХ>

Сканувати диск, починаючи з каталогу I<ШЛЯХ>, і замінити відносні шляхи у
файлі даних відносної ієрархії каталогів. Цей файл використовується, якщо
додано параметри B<-n> і B<+n>. Приклад: C<wcd -n ШЛЯХ джерело>.

=item B<-t>

Не вилучати із записів рядок тимчасового каталогу монтування, C</tmp_mnt>
(лише у Unix)

Типово, wcd вилучає C</tmp_mnt/> з відповідників. Каталог C</tmp_mnt>
використовується засобом автоматичного монтування. Таку обробку можна
вимкнути за допомогою параметра B<-t>.

=item B<-T, --ascii-tree>

Малювати ієрархію за допомогою символів ASCII. Скористайтеся цим параметром,
якщо символи малювання ліній у терміналі буде показано з помилками.

=item B<-Ta, --alt-tree-nav>

Альтернативний режим навігації у форматі графічної ієрархії каталогів.

У типовому режимі компонування ієрархії у стилі NCD параметр B<-Ta> вимикає
перехід до непов’язаних каталогів.

У режимі компактної ієрархії альтернативний режим робить навігацію подібною
до навігації у програмах для керування файлами з графічним інтерфейсом,
зокрема Провіднику Windows або KDE Konqueror у Linux. Натискання клавіш зі
стрілками вгору і вниз пересуває позначення теки на один рядок вгору або
вниз. Першим натисканням клавіші зі стрілкою ліворуч можна згорнути підтеки,
наступне натискання — перехід ліворуч.

Перемкнутися між режимами типової і альтернативної навігації без перезапуску
програми можна за допомогою натискання комбінації клавіш Shift-A.

Якщо увімкнено режим альтернативної навігації, у нижньому правому куті
екрана ви побачите літеру «A».

=item B<-TC, --center-tree>

Центрований режим перегляду у графічній ієрархії. Позначений каталог
залишається посередині екрана. Центрований режим можна увімкнути або
вимкнути за допомогою натискання клавіші «t» у режимі графічної ієрархії.

Стандартний нецентрований режим, який мінімізує рух самої ієрархії на
екрані, аналогічний до оригінального режиму NCD.

=item B<-Tc, --compact-tree>

Типово, «графічну» ієрархію буде намальовано у той самий спосіб, як це
робила початкова версія NCD для DOS. У DOS шлях до каталогу може складатися
не більше ніж з 66 символів. Використання сучасної структури каталогів, без
обмежень на довжину шляхів, може призвести до значного перевищення ширини
ієрархії. Щоб подолати ці труднощі, wcd може малювати ієрархію каталогів у
компактному форматі, подібному до формату більшості програм для керування
файлами з графічним інтерфейсом, по одній теці на рядок. Увімкнути
відповідний режим можна за допомогою параметра B<-Tc> або перемикання
натисканням клавіші «m».

=item B<-Td, --cjk-width>

У застарілих шрифтах для показу ієрогліфів східноазійських мов (китайської,
японської та корейської) частина символів ієрогліфів та символів малювання
ліній займають дві позиції замість звичайної для Unicode ширини цих символів
у одну позицію. Прикладами таких шрифтів є растровий шрифт Chinese CP936 для
Windows та шрифт Simsun. За допомогою цього параметра можна забезпечити
правильний показ графічної ієрархії каталогів з використанням застарілих
шрифтів з ієрогліфами.

Якщо увімкнено режим ієрогліфів, у нижньому правому куті екрана ви побачите
літеру «C».

=item B<-u КОРИСТУВАЧ>

Сканувати файл даних ієрархії іншого користувача, I<КОРИСТУВАЧ>, не
сканувати типовий файл ієрархії поточного користувача. Див. також розділ
ЗМІННІ СЕРЕДОВИЩА, а саме запис щодо змінної I<WCDUSERSHOME>.

У Unix/Cygwin базовим каталогом для домашніх каталогів користувачів
вважається C</home>. Wcd шукатиме файли C</home/USER/.treedata.wcd> та
C</home/USER/.wcd/.treedata.wcd>, саме у цьому порядку, і читатиме дані з
першого ж із цих файлів, який буде знайдено і який виявиться придатним до
читання. У DOS/Windows базовим каталогом для домашніх каталогів користувачів
вважається C<\\users>, отже, wcd намагається прочитати дані з файлів
C<\\users\USER\treedata.wcd> та C<\\users\USER\.wcd\treedata.wcd>.

=item B<+u КОРИСТУВАЧ>

Прочитати дані з типового файла ієрархії каталогів користувача КОРИСТУВАЧ на
додачу до даних з типового файла даних ієрархії каталогів вашого
користувача.

=item B<-v, --verbose>

Показувати докладні повідомлення. З цим параметром wcd виводитиме усі
фільтри, блокування та виключення.

=item B<-V, --version>

Показати дані щодо версії і завершити роботу.

=item B<-w, --wild-match-only>

Встановлення відповідність для неточних відповідників, лише якщо використано
символи-замінники.

=item B<-x ШЛЯХ>

Виключити I<ШЛЯХ> зі сканування.

Якщо буде використано цей параметр, wcd виключить шлях з назвою I<ШЛЯХ> та
усі його підкаталоги з переліку шляхів для сканування диска. Передбачено
підтримку символів-замінників та встановлення відповідності за абсолютними
шляхами. Параметр B<-x> у команді можна використовувати декілька разів.

    wcd -x <шлях1> -x <шлях2> -s

Параметр B<-x> слід вказувати до усіх параметрів сканування (B<-s>, B<-S>,
B<+S>, B<-A>, B<-E>).



У системах DOS/Windows слід вказати літеру диска, якщо не визначено змінної
середовища I<HOME> або I<WCDHOME>. Приклад:

    wcd -x c:/temp -S c:

У інших випадках літеру диска не слід вказувати.

    wcd -x /temp -s



=item B<-xf ФАЙЛ>

Виключити зі сканування усі шляхи, вказані у файлі I<ФАЙЛ>.

Якщо використано цей параметр, wcd виключить усі шляхи зі списку у файлі
I<ФАЙЛ> та усі підкаталоги цих шляхів зі сканування диска. Передбачено
підтримку символів-замінників та встановлення відповідності за абсолютними
шляхами. Шляхи має бути вказано по одному на рядок. Слід пам’ятати, що wcd
ігноруватиме початкові та завершальні пробіли у рядку, оскільки такі пробіли
є некоректними символами у назвах каталогів. Параметр B<-xf> можна вказувати
декілька разів. Якщо ви хочете виключити усі заблоковані шляхи зі
сканування, можна зробити так (приклад для wcd у unix):

    wcd -xf ~/.ban.wcd -s

Передбачено підтримку символів-замінників. Наприклад, щоб виключити усі
каталоги Subversion з файлами, призначеними для адміністрування копії
сховища, додайте рядок C<*/.svn>.

Параметр B<-xf> слід вказувати до усіх параметрів сканування (B<-s>, B<-S>,
B<+S>, B<-A>, B<-E>).

=item B<-y, --assume-yes>

Вважати відповіддю на всі питання «так».

Wcd не проситиме користувача підтвердити дію відповіддю «так» або «ні»,
відповіддю завжди вважається «так». Цей параметр можна поєднати з параметром
B<-rmtree>. Параметр слід вказувати до параметрів, використання яких може
призвести до появи питань, на які має відповідати користувач.

=item B<-z ЧИСЛО>

Встановити для максимального розміру стосу значення ЧИСЛО.

Типовим розміром стосу є 10. Дії зі стосом можна вимкнути встановленням
значення 0. Цей параметр слід використовувати перед будь-якими іншими
параметрами, що призводять до дій зі стосом (B<->,B<+>,B<=>). Якщо цього не
зробити, стосу буде повернуто типовий розмір 10.

Правильна команда:

    wcd -z 50 -

Новим розміром стосу буде 50, wcd перейде на один крок назад у
стосі. Помилковою була б така команда:

    wcd - -z 50

Wcd повернеться на один каталог назад у стосі, розміру ж стосу буде
повернуто типове значення 10. Параметр B<-z 50> буде проігноровано.

Додайте цей параметр як перший параметр до альтернативної команди wcd або
функції, де ця програма використовується. Приклад для сумісних з POSIX
командних оболонок:

    wcd ()
    {
	wcd.exe -z 50 "$@"
	. ${WCDHOME:-${HOME}}/bin/wcd.go
    }

=item B<-[ЧИСЛО]>

Повернутися на ЧИСЛО пунктів назад у стосі. Типовим є значення у один пункт.

Повернутися на один каталог назад. Команда C<wcd -> поверне вас на один
каталог назад. Щоб повернутися на більшу кількість кроків, додайте до неї
кількість кроків. Приклад: C<wcd -3>. Перехід стосом каталогів є циклічним.

=item B<+[ЧИСЛО]>

Перейти вперед на ЧИСЛО пунктів у стосі. Типовим є значення у один пункт.

Перейти вперед на один каталог. Команда C<wcd +> призведе до переходу на
один каталог вперед. Щоб повернутися на більшу кількість кроків, додайте до
неї кількість кроків. Приклад: C<wcd +2>. Перехід стосом каталогів є
циклічним.

=item B<=>

Показати стос.

Скористайтеся цим параметром, якщо ви призабули скільки пунктів залишилося
попереду і позаду у стосі. У відповідь на команду з цим параметром програма
виведе вміст стосу для наступного вибору номера пункту. Поточне місце у
стосі буде позначено зірочкою, C<*>.

=back

=head1 ВСТАНОВЛЕННЯ

Поточний робочий каталог командної оболонки Unix можна змінити лише за
допомогою вбудованої команди cd(1). Тому програму завжди викликають функцією
або за альтернативною назвою. Ця функція або альтернативна назва
зберігається у скрипті командної оболонки (скрипті переходу), який
створюється програмою wcd. Wcd може працювати лише після визначення функції
або альтернативної назви.

Іншим варіантом внесення змін до поведінки встановленої вами програми є
визначення значень змінних середовища I<HOME> та I<WCDHOME>. Див. розділ
ЗМІННІ СЕРЕДОВИЩА.

=head2 Встановлення для командних оболонок типу POSIX

Для командних оболонок POSIX (ksh, bash, zsh, etc.) у Unix, Linux, Cygwin
або типовій оболонці MSYS додайте таку функцію до файла запуску оболонки
(наприклад, у Bash використовується файл C<$HOME/.bashrc>):

    wcd ()
    {
        <ШЛЯХ>/wcd.exe "$@"
        . ${WCDHOME:-${HOME}}/bin/wcd.go
    }

Замініть I<ШЛЯХ> на адресу каталогу, до якого встановлено виконуваний файл
wcd. Перезавантажте файли ініціалізації оболонки або запустіть нову
оболонку.

Розташування скрипту переходу, C<wcd.go>, є різним для різних оболонок.

Wcd для bash у DJGPP DOS потрібна інша функція. Скрипт переходу не буде
записано до каталогу C<bin> і, якщо одночасно визначено I<WCDHOME> та
I<HOME>, скрипт переходу буде записано до c:/.

    wcd ()
    {
        <ШЛЯХ>/wcd.exe "$@"
        . ${WCDHOME:-${HOME:-"c:"}}/wcd.go
    }

Версія wcd для WinZsh теж має свої особливості. Немає каталогу C<bin>.

    wcd ()
    {
        <ШЛЯХ>/wcd.exe "$@"
        . ${WCDHOME:-${HOME}}/wcd.go
    }

Докладніший опис можна знайти у розділі «ФАЙЛИ».

=head2 Встановлення для C-подібних командних оболонок (csh, tcsh)

Додайте такі альтернативні назви до файла запуску оболонки, C<$HOME/.cshrc>
або C<$HOME/.tcshrc> :

    if ( ${?WCDHOME} ) then
        alias wcd "<ШЛЯХ>/wcd.exe \!* ; source $WCDHOME/bin/wcd.go"
    else
        alias wcd "<ШЛЯХ>/wcd.exe \!* ; source $HOME/bin/wcd.go"
    endif

Замініть I<ШЛЯХ> на адресу каталогу, до якого встановлено виконуваний файл
wcd. Перезавантажте файли ініціалізації оболонки або запустіть нову
оболонку.



=head2 Версія для командного рядка Windows

Розпакуйте архів zip і додайте каталог C<bin> до вашої змінної середовища
I<PATH>.

Програма для Windows, що працює у вікні командної оболонки Windows (Command
Prompt) не може змінити поточного каталогу, але це може зробити скрипт
.bat. Пакетний скрипт C<wcd.ba>» запускає програму wcd, яка створює новий
пакетний скрипт, C<wcdgo.bat>. Після цього C<wcd.bat> запускає скрипт
C<wcdgo.bat>, який здійснює зміну каталогу.

=head2 Windows VISTA та новіші версії

У командній оболонці Windows VISTA та новіших версій користувачі мають
обмежений доступ до каталогів. Що отримати доступ до усіх каталогів, вам
знадобляться права доступу адміністратора. Запустити командну оболонку з
правами адміністратора можна так: наведіть вказівник миші на піктограму
командної оболонки, клацніть правою кнопкою миші і виберіть у контекстному
меню пункт I<Запуск від імені адміністратора>.

=head2 Версія для Windows PowerShell

Додайте вказану нижче функцію до вашого профілю користувача PowerShell. Дані
щодо місця зберігання цього профілю зберігаються у змінній $profile. Слід
також визначити змінну середовища I<HOME> або I<WCDHOME>.

    function wcd
    {
        <ШЛЯХ>\wcdwin32psh.exe $args
        & $env:HOME\wcdgo.ps1
    }

Замініть I<ШЛЯХ> на адресу каталогу, до якого встановлено виконуваний файл
wcd. Запустіть новий сеанс роботи у PowerShell. У Wcd для PowerShell
передбачено роботу лише з файловими системами. Забезпечення роботи з іншими
джерелами файлових даних не передбачено.

=head2 Версія для командного рядка OS/2

У командній оболонці OS/2 (cmd.exe) програма OS/2 не може змінювати робочого
каталогу. Ось чому wcd створює командний скрипт (C<wcdgo.cmd>), який має
бути виконано у поточній оболонці. Скрипт C<wcd.cmd> спочатку запускає
програму C<wcdos2.exe>, яка створює скрипт C<wcdgo.cmd>. Після цього
C<wcd.cmd> запускає скрипт wcdgo.cmd.



=head1 ЛОКАЛІЗАЦІЯ

=over 4

=item B<LANG>

Основна мова визначається за допомогою змінної середовища I<LANG>. Значення
змінної I<LANG> складається з декількох частин. Перша частина записується
малими літерами і визначає код мови. Друга частина є необов’язковою,
визначає код країни і записується прописними літерами, відокремлюється від
першої частини символом підкреслювання. Передбачено також необов’язкову
третю частину: кодування. Ця частина відокремлюється від другої частини
крапкою. Ось декілька прикладів для командних оболонок стандартного типу
POSIX:

    export LANG=uk               українська
    export LANG=uk_UA            українська, Україна
    export LANG=ru_UA            російська, Україна
    export LANG=es_ES            іспанська, Іспанія
    export LANG=es_MX            іспанська, Мексика
    export LANG=en_USiso88591    англійська, США, кодування Latin-1

Повний список мов та кодів краї наведено у підручнику з gettext(1):
L<http://www.gnu.org/software/gettext/manual/gettext.html#Language-Codes>. У
системах Unix для отримання даних щодо локалі можна скористатися командою
locale(1).

=item B<LANGUAGE>

За допомогою змінної середовища I<LANGUAGE> ви можете вказати список
пріоритетності мов. Записи у списку слід відокремлювати
двокрапками. Програма wcd надає перевагу I<LANGUAGE> над I<LANG>. Наприклад,
перша голландська, далі німецька: C<LANGUAGE=nl:de>. Спочатку вам слід
увімкнути локалізацію, встановивши для змінної I<LANG> (або I<LC_ALL>)
значення, відмінне від I<C>. Далі ви зможете використовувати список
пріоритетності мов за допомогою змінної I<LANGUAGE>. Додаткові відомості
можна знайти у підручнику з gettext:
L<http://www.gnu.org/software/gettext/manual/gettext.html#The-LANGUAGE-variable>

Якщо вами буде вибрано мову, перекладу якою немає, буде показано стандартні
повідомлення англійською мовою.

=item B<WCDLOCALEDIR>

За допомогою визначення змінної середовища I<WCDLOCALEDIR> можна
перевизначити значення I<LOCALEDIR>, вказане під час збирання та
встановлення програми. Змінна I<LOCALEDIR> використовується wcd з підтримкою
перекладів для пошуку файлів перекладів. Типовим значенням для системи GNU є
C</usr/local/share/locale>. Дізнатися про поточне значення змінної
I<LOCALEDIR> можна за допомогою команди C<wcd -V>.

Якщо ви встановили wcd до каталогу, відмінного від типового, вам варто
встановити значення змінної середовища I<WCDLOCALEDIR> так, щоб вона
вказувала на каталог з файлами перекладів.



Приклад для cmd у Windows:

    set WCDLOCALEDIR=c:/my_prefix/share/locale



Приклад для оболонки POSIX:

    export WCDLOCALEDIR=$HOME/share/locale

=item B<LC_COLLATE>

Якщо wcd вдасться знайти декілька відповідників вказаного користувачем
каталогу, програма покаже упорядкований список варіантів. Спосіб
упорядковування залежить від параметрів локалі. Якщо у середовищі
встановлено значення змінної I<LANG>, відповідники буде упорядковано
відповідно до порядку, який використовується у словниках або телефонних
книгах відповідною мовою. Наприклад, буде проігноровано крапки і дефіси,
літери з акцентами вважатимуться еквівалентними до літер без акцентів,
ігноруватимуться відмінності у написанні великими чи малими літерами.

Під час визначення параметрів упорядковування перевага надається змінній
середовища I<LC_COLLATE>, а не змінній I<LANG>. Якщо ви вкажете для
I<LC_COLLATE> значення C<C> або C<POSIX>, упорядковування за параметрами
локалі буде вимкнено. Наприклад, якщо ви хочете скористатися українською
мовою інтерфейсу, але не хочете використовувати українські параметри
упорядковування, ви можете зробити так:

    export LANG=uk_UA
    export LC_COLLATE=C

=item B<LC_CTYPE>

Під час визначення параметрів кодування у wcd надається перевага змінній
I<LC_CTYPE>, а не I<LANG>. Наприклад, щоб встановити кодування символів
UTF-8, слід скористатися такою командою:

    export LC_CTYPE=en_US.UTF-8

=item B<LC_ALL>

Усі змінні середовища, пов’язані з локаллю, назви яких починаються з I<LC_>,
можна перевизначити за допомогою змінної середовища I<LC_ALL>. Wcd надає
перевагу значенню I<LC_ALL> над значеннями I<LC_COLLATE> та I<LC_CTYPE>.

=back



=head2 ТАБЛИЦІ КОДУВАНЬ WINDOWS

Існує дві групи кодових сторінок: кодові сторінки DOS (OEM) та кодові
сторінки Windows (ANSI). Типовим кодуванням для Windows, якщо систему
налаштовано на західноєвропейські параметри регіону, є ANSI CP1252. У
програмах Windows, наприклад у notepad, використовується ця типова
загальносистемна кодова сторінка ANSI. У консолі Windows типово
використовується кодова сторінка OEM (CP437 або CP850) для сумісності з
програмами DOS. Якщо ви використовуєте версію wcd для DOS у консолі Windows,
програма не працюватиме, оскільки у ній використовується кодова сторінка
DOS. Але у версії wcd для DOS не передбачено підтримку довгих назв каталогів
та мережевих дисків у Windows.

Версія wcd для Windows є типовою програмою Windows, вона використовуватиме
загальносистемну кодову сторінку ANSI Windows. Отже, у західноєвропейській
локалізації Windows програма використовуватиме кодову сторінку CP1252 для
назв каталогів та повідомлень. З метою забезпечення однорідності виведення
даних, незалежно від активної кодової сторінки, усі версії wcd для Windows
перетворюють виведені дані у форматі ANSI у формат Unicode у командній
оболонці та PowerShell.

У консольних растрових шрифтах передбачено оригінальну кодову сторінку OEM,
що встановлюється разом з Windows, отже, вам слід змінити шрифт консолі на
Lucida Console, щоб літери з Unicode (та ANSI) було показано належним чином.

Версії wcd без підтримки Unicode I<до версії 5.2.0> виводять дані у форматі
ANSI. Для цих застарілих версій кодову сторінку консолі слід зробити
еквівалентною до загальносистемної кодової сторінки (змінюється на 1252),
щоб забезпечити належну роботу wcd для Windows зі спеціальними символами,
зокрема символами з акцентами, символами кирилиці та символом євро.

Загальносистемну кодову сторінку Windows можна змінити за допомогою
регіональних параметрів «Панелі керування». Кодову сторінку консолі Windows
можна змінити за допомогою команди C<chcp>.

Програма виводить дані щодо справжнього кодування символів у відповідь на
команду C<wcd -V>. Щоб визначити активну кодову сторінку консолі Windows,
введіть команду C<chcp>.



=head2 UNICODE

У wcd може бути передбачено підтримку Unicode. Щоб визначити, чи було
зібрано wcd з підтримкою Unicode, скористайтеся командою C<wcd -V>. Якщо у
вашому терміналі або консолі та шрифті передбачено підтримку, ви зможете
бачити символ євро та китайські ієрогліфи.

Перетворення у Unicode у wcd виконується I<програмно>. У ядрі програми усі
дані обробляються як потік даних. У широкі символи Unicode перетворюються
лише рядки, що виводяться на екран. Wcd повністю покладається на функції
libc і не містить специфічного для UTF-8 коду. Див. також
L<http://www.cl.cam.ac.uk/~mgk25/unicode.html>

У wcd передбачено необов’язкову підтримку встановлення відповідності за
Unicode з нормалізацією. Щоб визначити, чи передбачено у wcd підтримку
нормалізації, скористайтеся командою C<wcd -V>. У wcd з підтримкою
нормалізації Unicode відповідність назв Unicode виконується на основі
I<сумісної> еквівалентності. Без підтримки нормалізації Unicode
відповідність назв встановлюється за двійковою еквівалентністю. Див. також
L<http://en.wikipedia.org/wiki/Unicode_normalization>

=head3 UTF-8 у Unix/Linux

Щоб у вашій консолі або терміналі можна було переглядати символи UTF-8, у
консолі і терміналі також має бути передбачено підтримку UTF-8. У версії
xterm, яка постачається разом з XFree86 4.0 або наступними версіями,
передбачено підтримку UTF-8. Щоб задіяти цю підтримку, запустіть xterm(1) у
локалі UTF-8 і скористайтеся шрифтом з кодуванням iso10646-1, наприклад за
допомогою такої команди:

    LC_CTYPE=en_GB.UTF-8 xterm -u8 -fn '-Misc-Fixed-Medium-R-SemiCondensed--13-120-75-75-C-60-ISO10646-1'

У сучасних дистрибутивах GNU/Linux типовою використовується кодування
UTF-8. Можна працювати і з іншими багатобайтовими кодуваннями символів, але
належного тестування працездатності з цими кодуванням не виконувалося.

У wcd припускається, що кодуванням файлів даних ієрархії каталогів є
кодування символів поточної локалі. До файлів даних ієрархії каталогів
символ позначки порядку байтів (BOM) не записується.



=head3 UTF-16 у Windows

У Windows підтримку Unicode передбачено у всіх версіях PowerShell та у
командній оболонці Windows у Windows 7 (та новіших версіях). Unicode також
працює у Take Command або TCC/LE створених JP Software, якими можна
скористатися у старіших версіях Windows (XP/Vista).

У Windows усі назви каталогів на диску кодуються за допомогою UTF-16. У
програмах Windows без підтримки Unicode символи Unicode перетворюються у
символи типової кодової сторінки ANSI. Для символів, які не є частиною
регіонального кодування, це перетворення є неможливим, отже програми без
підтримки Unicode виводитимуть замість них символ знаку питання або
помилковий символ.

Wcd з підтримкою Unicode читатиме закодовані у UTF-16 назви каталогів і
перетворюватиме дані до UTF-8 у внутрішньому коді. Усі дані файлів ієрархії
каталогів буде закодовано у UTF-8. Ці дані є несумісними з версіями wcd без
підтримки Unicode. Wcd створить скрипт переходу у кодуванні UTF-8.

Усі версії Windows PowerShell можуть запускати скрипти у кодуванні UTF-8,
якщо у скрипті є символ BOM UTF-8.

Починаючи з Windows 7, у командній оболонці Windows передбачено можливість
змінити за допомогою пакетного скрипту каталог на каталог з літерами Unicode
у назві. Кодуванням назви каталогу має бути UTF-8, а I<пакетний скрипт> не
повинен містити позначки порядку байтів (BOM). Слід змінити активну кодову
сторінку командної оболонки на 65001 (UTF-8) до виконання команди cd. Wcd
для командної оболонки створити такий скрипт переходу (C<wcdgo.bat>). Цей
скрипти спочатку змінюватиме кодову сторінку на 65001, потім змінюватиме
каталог, і нарешті, повертатиме початкове значення параметрів кодової
сторінки.

Якщо літери буде показано не так, як слід, вам слід встановити шрифт True
Type Lucida Console (не растровий шрифт).

Версія wcd для Windows без підтримки Unicode може читати файли даних
ієрархії каталогів у кодуванні Unicode, починаючи з версії 5.2.0, якщо у
файлі є позначка порядку байтів (BOM)
(див. L<http://en.wikipedia.org/wiki/Byte_order_mark>), але не може
змінювати каталоги на каталоги з тими літерами Unicode у назві, які не є
частиною типової кодової сторінки ANSI системи. Версія wcd для Windows з
підтримкою Unicode записує BOM до файлів ієрархії каталогів у кодуванні
UTF-8, починаючи з версії 5.2.0, отже, ці файли можна читати за допомогою
notepad.



=head3 UTF-8 у Cygwin

У Cygwin передбачено підтримку Unicode, починаючи з версії 1.7. Шар обробки
Cygwin виконує перетворення назв каталогів Windows у UTF-16 до UTF-8. Отже,
програми, зокрема wcd, не потрібно перейматися процедурами перетворення,
вони можуть обробляти дані у кодуванні UTF-8, як це робиться у
Unix/Linux. Встановити кодування символів UTF-8 можна за допомогою змінної
середовища I<LANG> або I<LC_CTYPE>. Ймовірно, вам доведеться пересканувати
ваші диски. Якщо ви користуєтеся типовою консоллю Cygwin, вам слід
встановити для неї шрифт True Type Lucida Console (не растровий шрифт).

Версія wcd для Cygwin поводиться точно так само, як версія wcd для
Unix. Мітка порядку байтів (BOM) не записується до файлів даних ієрархії
каталогів. Кодуванням файлів вважається кодування символів локалі B<Cygwin>.

=head1 ФАЙЛИ

Якщо встановлено змінну середовища I<WCDHOME>, використовуватиме I<WCDHOME>
замість I<HOME>. Усі файли C<*.wcd> є текстовими файлами. Їх можна
редагувати у звичайному текстовому редакторі. Версія wcd для командної
оболонки Windows поводиться так само, як версія для DOS. Версія wcd для
Cygwin поводиться як версія для Unix.

=over 4

=item B<wcd.exe>

Сама програма. У оболонках Unix програма завжди викликається функцією або
альтернативною командою, оскільки поточний робочий каталог у оболонці Unix
можна змінювати лише за допомогою вбудованої команди cd. Див. також розділ
«ВСТАНОВЛЕННЯ».

=item B<типовий файл даних ієрархії каталогів>

Це типовий файл даних ієрархії каталогів, де wcd шукає відповідники. Якщо
цей файл непридатний до читання, wcd створить новий.

    DOS: \treedata.wcd або %HOME%\treedata.wcd
    Unix: $HOME/.treedata.wcd

=item B<додатковий файл даних ієрархії каталогів>

Необов’язковий додатковий файл даних ієрархії каталогів. Якщо такий файл
існує і є придатним до читання, wcd спробує знайти відповідники і у цьому
файлі.

    DOS: \extra.wcd або %HOME%\extra.wcd
    Unix: $HOME/.extra.wcd

=item B<файл блокувань>

До цього додаткового файла wcd записує заблоковані шляхи. Див. параметр
B<-b>. Передбачено підтримку символів-замінників.

    DOS: \ban.wcd або %HOME%\ban.wcd
    Unix: $HOME/.ban.wcd

=item B<файл альтернативних назв>

Необов’язковий файл із записами альтернативних назв wcd. Див. параметр
B<-l>.

    DOS: \alias.wcd або %HOME%\alias.wcd
    Unix: $HOME/.alias.wcd

=item B<файл stack>

У цьому файлі зберігається стос каталогів wcd. Літеру диска можна змінити за
допомогою параметра B<-d>.

    DOS: c:\stack.wcd або %HOME%\stack.wcd
    Unix: $HOME/.stack.wcd

Назву файла стосу можна змінити за допомогою змінної середовища
I<WCDSTACKFILE>. Див. розділ «ЗМІННІ СЕРЕДОВИЩА».

=item B<скрипт go>

Це скрипт командної оболонки, який wcd.exe створює під час кожного
запуску. Від використовується функцією або альтернативною командою. Літеру
диска можна змінити за допомогою параметра B<-d>. З історичних міркувань у
системах Unix цей файл типово зберігається у C<$HOME/bin>. Каталог цього
файла можна змінити за допомогою параметра B<-G>.

    bash для DOS: c:/wcd.go або $HOME/wcd.go
    командна оболонка Windows: c:\wcdgo.bat або %HOME%\wcdgo.bat
    Windows PowerShell: $env:HOME\wcdgo.ps1
    WinZsh: $HOME/wcd.go
    Cygwin/MSYS: $HOME/bin/wcd.go
    командна оболонка OS/2: c:\wcdgo.cmd або %HOME%\wcdgo.cmd
    Unix: $HOME/bin/wcd.go

=item B<файл відносних шляхів у ієрархії каталогів>

Текстовий файл з відносними шляхами щодо каталогу I<КАТАЛОГ>. Див. параметри
B<+S>, B<-n> та B<+n>.

    DOS: <шлях>\rtdata.wcd
    Unix: <шлях>/.rtdata.wcd

=back

=head1 ЗМІННІ СЕРЕДОВИЩА

=over 4

=item B<HOME>

Типово, wcd використовує змінну середовища I<HOME> для визначення місця, де
зберігатимуться файли програми. Див. також розділ «ФАЙЛИ». Перевизначити
каталог можна за допомогою змінної середовища I<WCDHOME>.

I<HOME> також визначає місце, звідки слід розпочинати сканування диска, якщо
використано параметр B<-s>. Перевизначити це місце можна за допомогою
змінної середовища I<WCDSCAN>.



У версіях для Unix, Cygwin, Windows PowerShell, WinZsh та MSYS слід
встановити значення I<HOME> або I<WCDHOME>. Для інших версій wcd
використання цих змінних є необов’язковим.

Якщо змінну I<HOME> встановлено у DOS/Windows, wcd розташує свої файли
(treedata.wcd, extra.wcd, alias.wcd, ban.wcd, wcd.go) у каталозі
I<HOME>. Після встановлення змінної поведінка wcd стає еквівалентною до
версії wcd для Unix. Типово, wcd скануватиме диск, починаючи з
I<HOME>. Сканування дисків не виконуватиметься у автоматичному режимі після
зміни диска. Про потребу у скануванні слід повідомити явно. Приклад:

    wcd -S c: -A d: -A e:

Після цього встановлення відповідності каталогів буде загальним на усіх
сканованих дисках.



=item B<WCDHOME>

Для зміни місця зберігання файлів wcd слід використовувати змінну середовища
I<WCDHOME>. Якщо встановлено одразу I<HOME> і I<WCDHOME>, замість I<HOME>
буде використано I<WCDHOME>.

З версіях wcd до версії 5.1.5 типовий каталог сканування можна змінити також
за допомогою змінної I<WCDHOME>. У наступних версіях таку поведінку було
змінено. Починаючи з версії 5.1.5, I<WCDHOME> не змінює типового каталогу
сканування. Див. параметр B<-s>. Починаючи з версії 5.1.5, для
перевизначення типового каталогу сканування слід використовувати змінну
середовища I<WCDSCAN>.

Приклад для командних оболонок DOS, Windows, OS/2:

    set WCDHOME=C:\Users\erwin\wcd

Приклад для командних оболонок типу POSIX:

    export WCDHOME="$HOME/.wcd"

Приклад для командних оболонок типу Csh:

    setenv WCDHOME "$HOME/.wcd"

=item B<WCDSCAN>

Для перевизначення встановленого за допомогою змінної середовища I<HOME>
типового каталогу сканування скористайтеся змінною середовища
I<WCDSCAN>. Щоб визначити декілька каталогів, скористайтеся списком
каталогів, відокремлених двокрапкою (Unix). У DOS або Windows записи у
списку слід відокремлювати крапкою з комою.

Приклади для командних оболонок DOS, Windows, OS/2:

    set WCDSCAN=C:\Users\erwin;D:\data

    set WCDSCAN=%HOMEDRIVE%%HOMEPATH%;\\projectdrive\projectX

Приклад для командних оболонок типу POSIX:

    export WCDSCAN="$HOME:/projectdisk/projectX"

Приклад для командних оболонок типу Csh:

    setenv WCDSCAN "$HOME:/projectdisk/projectX"

=item B<WCDFILTER>

Фільтри можна вказати за допомогою змінної середовища I<WCDFILTER>. Усі
каталоги, які не відповідають цим фільтрам, буде проігноровано. Записи у
списку слід відокремлювати типовим роздільником каталогів у шляхах командної
оболонки. Це щось подібне до визначення змінної середовища I<PATH>. Те, чи
буде враховано регістр символів, визначається параметрами операційної
системи.

Приклад для командних оболонок DOS, Windows, OS/2:

    set WCDFILTER=projects;doc

Приклад для командних оболонок типу POSIX:

    export WCDFILTER="projects:doc"

Приклад для командних оболонок типу Csh:

    setenv WCDFILTER "projects:doc"

=item B<WCDBAN>

Шляхи, вказані за допомогою змінної середовища I<WCDBAN>, вважатимуться
заблокованими для wcd. Див. також параметр B<-b>. Записи у списку шляхів
слід відокремлювати типовим роздільником змінної I<PATH> командної оболонки.

=item B<WCDEXCLUDE>

Шляхи, вказані за допомогою змінної середовища I<WCDEXCLUDE>, вважатимуться
виключеними для wcd. Див. також параметри B<-x> та B<-xf>. Записи у списку
шляхів слід відокремлювати типовим роздільником змінної I<PATH> командної
оболонки.



Приклад для командних оболонок DOS, Windows, OS/2:

    set WCDEXCLUDE=*/windows;*/temp;*CVS

Приклад для командних оболонок типу POSIX:

    export WCDEXCLUDE="/dev:/tmp:*CVS"

Приклад для командних оболонок типу Csh:

    setenv WCDEXCLUDE "/dev:/tmp:*CVS"

=item B<WCDUSERSHOME>

Встановлює основний каталог для домашніх каталогів користувачів. У DOS або
Windows типовим значенням змінної є C<\\users>. У Unix або Cygwin типовим
значенням є C</home>. Ця змінна середовища використовується для сканування
файлів даних ієрархії каталогів інших користувачів. Див. також параметри
B<-u> та B<+u>. У докладному режимі wcd виводитиме усі фільтри, блокування
та виключення. Див. параметр B<-v>.

=item B<WCDSTACKFILE>

Wcd надає перевагу значенню змінної I<WCDSTACKFILE> над типовою назвою файла
стосу (див. розділ «ФАЙЛИ»). За допомогою цієї змінної можна визначити
окремий стос використаних каталогів для декількох різних командних оболонок
(або використаних емуляторів термінала).

Використання файла з унікальною назвою на основі поточного часу у форматі
РРРММДД-ГГХХСС для кожної відкритої інтерактивної командної оболонки:

    export WCDSTACKFILE=$HOME/.wcd/stack.$(date +%Y%m%d-%H%M%S)

Для окремого стосу на кожний екземпляр xterm(1) скористайтеся змінної
середовища I<WINDOWID> для xterm:

    export WCDSTACKFILE=$HOME/.wcd/stack.$WINDOWID

Для GNU screen(1), використання окремого стосу на екземпляр screen:

    export WCDSTACKFILE=$HOME/.wcd/stack.$WINDOW

=item B<TERMINFO>

Якщо визначено змінну середовища I<TERMINFO>, wcd з інтерфейсом на основі
ncurses шукатиме локальні визначення термінала до виконання пошуку у
стандартному місці. Це корисно, якщо визначення термінала зберігаються у
нестандартному місці. Часто використовуються стандартні місця
C</usr/lib/terminfo> та C</usr/share/terminfo>.

=item B<PDC_RESTORE_SCREEN>

Wcd з інтерфейсом на основі PDCurses розпізнає змінну середовища
I<PDC_RESTORE_SCREEN>. Якщо встановлено цю змінну середовища, PDCurses
скопіює вміст екрана на час запуску wcd; після завершення роботи wcd вміст
екрана буде відновлено. Приклад для командної оболонки Windows:

    set PDC_RESTORE_SCREEN=1

У Windows передбачено можливість зберігання лише буфера незначного
обсягу. Тому повне відновлення не завжди можливе. Якщо вміст буфера є доволі
значним, до консолі після виходу з wcd буде виведено випадкові символи.



=item B<SHELL>

Для виведення 8-бітових символів у скриптах переходу для командних оболонок
типу POSIX та C слід вказати C<#!$SHELL> у першому рядку. Якщо цього не
зробити, у деяких оболонках скрипт переходу вважатиметься бінарним файлом і
не використовуватиметься. У bash Cygwin у середовищі має бути визначено
змінну I<SHELL> за допомогою команди C<export>, інакше wcd не зможе
прочитати змінну.



=item B<BASH>

Wcd для bash DOS використовується C<$BASH> замість C<$SHELL>, оскільки
C<$SHELL> вказує на командну оболонку DOS. Можливо, слід визначити змінну
C<$BASH> за допомогою команди C<export>, інакше wcd не зможе прочитати
змінну.



=back

=head1 ТАКОЖ ПЕРЕГЛЯНЬТЕ

sh(1), bash(1), csh(1), ksh(1), zsh(1), locale(1), ncurses(1),

=head1 АВТОРИ

Wcd створено Erwin Waterlander <waterlan@xs4all.nl>

Домашня сторінка проекту: L<http://waterlan.home.xs4all.nl/>

SourceForge: L<http://sourceforge.net/projects/wcd/>

Freecode: L<http://freecode.com/projects/wcd/>

Форматування сторінки підручника було виконано Jari Aalto
<jari.aalto@cante.net>.

Початкову версію NCD було створено Brad Kingsbury для пакунка "Norton
Utilities" Пітера Нортона близько 1987 року. Див. також
L<http://www.softpanorama.org/OFM/norton_change_directory_clones.shtml>

